Tanker+etter+dagen

Tilbake til hovedisden

Tanker etter dagen 16.10.09


 * Litt om Rannveig Tellefsen og hennes syn på livet her og nå. **

Jeg har siden januar 2008, arbeidet i skatteetaten som konsulent på dokumentsenteret. Ordet konsulent er brukt for at en skal få en stillingskode som gir oss en lønn vi fortjener, men den sier ingenting om det vi faktisk gjør. Skatteetaten har etter reform CDXX I V, gått over til å videreformidle alle brev, kalt dokumenter, elektronisk til saksbehandlere. De sitter utplassert i flere kommuner i vår region som består av fem fylker i sør Norge. Min arbeidsplass heter Skatt Sør.

Vi har også den oppgaven å lære nye medarbeidere om vårt data program og "oppslagsverk" som støtter den arbeidsoppgaven vi har. Siden vi har dokumenter som kommer inn fra skatteytere mellom 16 og 90 er det nå en potensiell masse på 740 668 personer. Uten endringen med "stille aksept" og informasjonsflyt fra arbeidsgivere banker ol. vedrørende skatteyternes økonomiske forhold til Skatteetaten, ser man tydelig hvilken enorm mengde man har måttet behandle "for hånd" og via postvesenet. Og dette er bare i fem av våre 18 fylker. Når den eldste kategorien de over 90 erstattes av neste gruppe som er 13-15 vil antallet potensielle skatteytere være 955 673. Det er en økning på 215 005 personer som skal håndteres. Siden alle fysiske og elektroniske brev fra skatteyter kommer til dokumentsenteret må man finne og ta i bruk nye måter som får flyt i "postgangen".

Mitt engasjement i min jobb viser seg litt i at jeg gidder å finne ut av disse tallene, at jeg tar i bruk den informasjonen jeg finner i vårt digitale verktøy og at jeg kan bruke programmer som er tilgjengelig for å behandle den informasjon jeg har funnet. Også når det gjelder bruken av verktøyet på jobben er jeg interessert i hva den kan gjøre,om den kan gjøre det lettere og fortere og om det er meg som er flaskehalsen i flyten. Med "flyten" forstås det at vi skal skanne inn, gi dokumentet en arkivnøkkel og overføre det til saksbehandler på kortest mulig tid. Det er det overordnede mål.

Noen ganger viser det seg at mange er redd for at PC´n skal finne på å gjøre noe helt av seg selv. At det er uopprettelig og at den faktisk ikke klarer å behandle så mye på en gang. Å oversette gigabyte til faktisk mengde bokstaver (siffer) er nesten umulig å visualisere. Problemet er at mønster er vonde å avvenne. Særlig når autoriteter i et system har lært det bort. Da vil det som regel ta lang tid før andre ikke helt "innvidde" ønsker å lære bort enklere måter og raskere måter å komme i mål på. Å undervurdere noen er også en lite sympatisk måte.Det være seg de innvidde og de nye. Det viser seg allikevel mange ganger at vår hjerne oppfatter mer enn en tror. Vår avkodings, dechiffrerings evne, kapasitet, er muligens bedre og større enn antatt. Det velger jeg å tro om meg selv og derfor har jeg tatt de nye ordene i dette studiet på strak arm og nå er jeg nesten innside.

Litt historikk om meg. Jeg har hatt flere kurs i bruken av elektronisk verktøy og var den lykkelige eier av ”datakortet” den gang det varen nyhet omkring 1994. Jeg har hatt i hvert fall 8 forskjellige stillings koder, over 18 forskjellige arbeidsgivere og bodd 8 forskjellige steder. Oppveksten hadde jeg i Etiopia der jeg gikk på italiensk barnehage, norsk og fransk skole. Jeg har to grunnfag og lest sosiologi grunnfag. Hovedinteressen min er historie, spesielt vedrørende menneskets utvikling og læring. Grunnen til at jeg har fått dette studiet av jobben, tror jeg, er at jeg har vist interesse for å forstå og har alltid likt å lære bort. Jeg har som mål å lære meg å lære bort vårt system og det å kunne hente informasjon som man trenger i jobben på best mulig måte. Det er bare kategorien voksne som jobber hos oss og ennå er det en overvekt av de som synes bruk av digitalt verktøy er litt skremmende.

Faktisk ble jeg litt engstlig på egne vegne dersom mitt vokabular skal bli som studieplanen vi fikk. Intuitivt forstår man eller aner man at man forstår ordene, men så gjør en ikke det allikevel. Et faremoment er at mange av disse utrykkene ikke kan forstås med synonymordbok, fremmedordbok og leksikon heller. Det fordi de har endret innhold i en gruppe og formidles til en annen som ikke bruker uttrykkene på samme måte. Jeg vet at jeg har mange fremmed ord inne og jeg har også lært mine barn et større ordforråd enn mange andre barn har fått. Imidlertid har jeg levd med en medisiner og nå har vi en jurist og førskolelærer i familien. Det er lett å føle at en har lyst til å vise at en har greie på noen ord og innholdet i disse bedre enn andre. Det er arroganse og har ingenting med formidling å gjøre. Dette vil jeg for all del unngå i mitt møte med kolleger som skal undervises i bruken av vårt verktøy.Målet å nå fram i et språk alle forstår er det overordnede. Særlig siden det å kunne "satammespråket" ikke har noen hensikt som helleiger middelset. Vi sankket om det på kusret og noen er av den mening at et "nytt" ord favner eller presiserer det akkurat denne fagkretsen mener og vil formidle. I så fall er det like klokt å legge det inn som et "språk" og så kan de som trenger en språknøkkel lik de vi har til å oversette fra arabisk eller urdu klikke seg inn i de verktøy som har denne finessen. I det siste har jeg lest en bok av ei fransk forfatter ( Muriel Barbery " Pinnsvinets eleganse". På fransk "L´elegance du hérrisson"). Den er spekket med adjektiv, subjektiv og adverb. I tillegg har forfatteren hatt stor glede av å bruke alle betegnelser som man ikke er vant til å bruke i hennes sammenheng. Sublim, sulblimt for eksempel er strødd rundt i boken som om hun hadde fått hikke. Denne boken har selvfølgelig sine lyspunketer. Jeg var i Frankrike og så hvor høyt elsket den var av og i de forskjellige bok forhandlere. Til tross for at det ikke var så mange fremmed ord av hverken latinsk eller gresk opprinnelse, ble den uutholdelig for meg. Alt svlmet opp som matrester som var glemt i kjøleskapet over altfor lang tid.

Mitt mål er som du; Å bli kjent med målgruppen jeg skal kommunisere med. Jeg trenger didaktikk, og jeg trenger kompetansen i bruken av det digitale verktøyet uten nødvendigvis å være didaktisk. Selv om jeg har spesiell interesse av pedagogikk håper jeg å kunne snakke med ord som garantert forstås uti fra vårt hverdagsspråk. (Denne setning er satirisk ment). Det morsomme er jo at staten og skatteetaten i særdeleshet snakker til sin målgruppe med et fremmedspråk. Å bli utsatt for det i snart 2 år har vært en utfordring. Litt vanskeligere å lære og forstå det jeg var satt til å gjøre og bedriftsøkonomisk ikke helt smart, men jeg er en de kan snakke til på stammespråket nå i hvertfall. så aldri så galt at det ikke er godt for noe.

Jeg håper at ; Aktiv bruk av den del av pedagogikken som handler om metoden for undervisning og at jeg med aktiv bruk av et hjelpemiddel som formidler informasjon og kommuniserer ved hjelp av en teknologi som baseres på elektronikk, virkelig skal få en større evne til å formidle kunnskap om skatteetatens arbeidsprogrammer. Jeg forventer å; Sitte igjen på siste samling med en trygghet på at jeg innehar kompetansen og mest av alt at jeg gleder meg til å bruke den.

Jeg håper også at læreren har stor sans for humor og forstår at jeg ikke er ei litt ondsinnet, kverulerende dame i verste alder. De aller, aller fleste mener jeg er en utadvendt, glad, og ei litt energisk og kreativ dame i middel alderen. At jeg bør dempe min intensitet og at jeg håper årene som kommer vil hjelpe meg med det er også et mål.

=Uansett var dagen i går og i dag en fornøyelse. Både med hensyn til undervisere og øvrige deltagere. =